СУТНІСТЬ ТА ОСОБЛИВОСТІ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЕКОЛОГІЧНОЇ БЕЗПЕКИ ЯК СКЛАДОВОЇ НАЦІОНАЛЬНОЇ БЕЗПЕКИ УКРАЇНИ - ЧЕРВЯКОВ, О.І. (Вісник Кримінологічної асоціації України, 2024)
У статті наголошено на тому, що забезпечення екологічної безпеки як складової національної безпеки України постає гострою соціальною потребою загальнодержавного значення, а дослідження екологічної безпеки набувають особливого змісту в ході дотримання сталого розвитку держави в часи всеохоплюючої глобалізації та появи нових загроз навколишньому середовищу в умовах воєнного стану. Зазначено, що на рівні Основного Закону сутність екологічної безпеки багато в чому розкривається крізь призму врахування специфічних викликів, пов’язаних з Чорнобильською катастрофою. Водночас варто звернути увагу на те, що з моменту катастрофи зусилля міжнародного співтовариства були спрямовані переважно на консервацію четвертого енергоблоку та зменшення наслідків трагедії. Разом із тим з точки зору екологічної безпеки Чорнобильська зона також виступає надзвичайно цінною територією для проведення наукових досліджень, у тому числі на міжнародному рівні, що потребує відповідного адміністративно-правового забезпечення. Наголошено, що у контексті актуальних викликів воєнного стану та пріоритетів держави у подоланні наслідків Чорнобильської катастрофи доречно розуміти екологічну безпеку як невід’ємну складову національної безпеки, стан відносної захищеності глобальної екосистеми світу, а також навколишнього природнього середовища в межах міжнародного співтовариства, держави, окремої громади від господарської та іншої діяльності людини, у тому числі продуктів та наслідків такої діяльності, надзвичайних ситуацій техногенного характеру та воєнних конфліктів. Встановлено, у царині забезпечення екологічної безпеки як складової національної безпеки України варто звернути увагу на такі особливості, як постійна екологічна модернізація на рівні підприємств, установ, організацій та органів публічної влади в Україні; оцінювання ряду показників, пов’язаних із екологічною безпекою, зокрема так званого клімату екологічної безпеки як сукупності об’єктивних чинників, що мають вплив на діяльність підприємства, установи чи організації та формують у своїй сукупності специфічне ціннісне, нормативне, організаційне, інституційне середовище з точки зору екологічної безпеки; тісний взаємозв’язок з екологічною освітою.