(untitled) (Вісник Кримінологічної асоціації України, 2024)
У статті, спираючись на аналіз наукових поглядів вчених, запропоновано авторське визначення поняття принципів застосування заходів адміністративного примусу Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України. З’ясовано, що принципи застосування заходів адміністративного примусу являють беззаперечні вимоги, правила для застосування відповідних заходів та знаходять своє відображення в правових нормах, метою яких є узгодження суспільної необхідності у застосуванні таких заходів та інтересів громадськості у непорушності визнаних законодавством загальнолюдських цінностей. Зауважено, що дані принципи не виокремлено окремим переліком у нормах чинного законодавства, а вони лише виводяться із змісту тих актів, які регулюють роботи Служби правопорядку. Виділено три групи принципів застосування заходів адміністративного примусу Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, зокрема: загально-правові, галузеві та спеціальні. Аргументовано, що до групи специфічних принципів доцільно віднести такі: пропорційність, тобто відповідність заходів примусу тим діянням, які військовослужбовець Служби правопорядку має намір попередити, припинити, чи яким посприяти; доцільність, яка проявляється в тому, що застосування саме таких заходів з урахуванням зовнішніх умов об’єктивної реальності є оптимальним для досягнення визначеної мети; індивідуальна відповідальність військовослужбовця за вибір та дотримання порядку реалізації такого заходу; обмеженість, зокрема, законодавством визначено окремі місця та коло суб’єктів, відносно яких певні заходи адміністративного примусу є забороненими за визначених умов; відсутність дискримінації, особисті вподобання чи неприязнь військовослужбовця до особи через статеву, політичну, соціальну, релігійну, расову, національну чи іншу приналежність не повинні впливати на вибір застосування заходу адміністративного примусу.