(untitled) (Вісник Кримінологічної асоціації України, 2024)
Статтю присвячено проблемі законодавчого визначення змісту однієї з кваліфікуючих ознак складу злочину, передбаченого ст. 146 Кримінального кодексу України. Ідеться про тривалий час, як відповідний нормативно- правовий критерій оцінки підвищеного ступеня суспільної небезпечності незаконного позбавлення волі або викрадення людини. У роботі проаналізовано як наукові підходи до розуміння тривалого часу, так і низку судових рішень. При цьому продемонстровано, що така ознака тлумачиться геть по різному, і в такий спосіб це створює реальну проблему в правильності розуміння її справжнього змісту й реального використання в ході правозастосовної діяльності. Автором висловлено й власну думку на рахунок питання, що є під увагою, яка ґрунтується на особливостях виділення критеріїв, за допомогою яких відповідна оцінка тривалого часу набуватиме слушних і зрозумілих підстав. Наголошено, що існуючий наразі законодавчий підхід до самої лише констатації наявності аналізованої ознаки в рамках відповідної частини ст. 146 КК України не може вважатися правильним. І насамперед через суттєву сумнівність використання в кримінально-правовій нормі оцінного поняття з таким широким спектром семантичного навантаження. Запропоновано декілька способів розв’язання проблеми, що утворилася.