ДО ПИТАННЯ ЕКОЦИДУ В УМОВАХ ПОВНОМАСШТАБНОГО ВТОРГНЕННЯ (Вісник Кримінологічної асоціації України, 2025)
У статті зазначено, що з початку повномасштабного вторгнення Україна зазнала безпрецедентних ударів не лише по цивільній інфраструктурі, закладам вищої освіти, унікальним вітчизняним підприємствам, але і по навколишньому середовищу. Розглянуто положення Всесвітньої Хартії природи 1982 р. та Декларації Ріо-де-Жанейро про навколишнє середовище і розвиток 1992 р. Зазначено, що наразі в контексті наслідків повномасштабного збройного вторгнення постає потреба в переосмисленні положень даних міжнародних документів, зокрема в контексті засудження не лише використання певного озброєння, що несе в собі шкоду навколишньому середовищі, але і методів і тактики його застосування, зокрема в частині недопустимості цілеспрямованих атак на атомні електростанції, гідроелектростанції, біосферні заповідники, у тому числі атак у безпосередній близькості від них, коли збиття силами протиповітряної оборони ракети чи безпілотника може призвести до непоправних для природи та всього людства наслідків. Обґрунтовано недопустимість вчинення екоциду не лише в умовах війни, але і в мирний час. Проаналізовано прояви екоциду в Україні в умовах повномасштабного вторгнення, зокрема пряме руйнування гідроелектростанцій і спроб пошкодження атомних електростанцій (підрив у 2023 році російською армією Каховської гідроелектростанції); непрямі наслідки ракетних обстрілів, до яких належить ускладнений доступ населення до питної води, належних санітарних умов, електроенергії, погіршення якості повітря.
Keywords: екоцид; повномасштабне вторгнення; воєнний стан; кримінологічна оптика; навколишнє середовище